<sect1 id="ai-parallax">
<sect1info>
<author
><firstname
>James</firstname
> <surname
>Lindenschmidt</surname
> </author>
</sect1info>
<title
>Paral·laxi</title>
<indexterm
><primary
>Paral·laxi</primary
></indexterm>
<indexterm
><primary
>Unitat astronòmica</primary
><see
>Paral·laxi</see
></indexterm>
<indexterm
><primary
>Parsec</primary
><see
>Paral·laxi</see
></indexterm>
 <para
>La <firstterm
>paral·laxi</firstterm
> és el canvi aparent de la posició d'un objecte observat produïda per una variació en la posició de l'observador. Com a exemple, poseu la vostra mà al davant vostre amb el braç estés i observeu un objecte que es trobe al costat de l'habitació i que quede al darrere de la vostra mà. Ara moveu el cap a la vostra espatlla dreta, i ara la vostra mà apareixerà a l'esquerra de l'objecte distant. Porteu el cap a l'espatlla esquerra per a comprovar que en esta ocasió la mà apareixerà a la dreta de l'objecte distant. </para>
 <para
>A causa que la Terra orbita al voltant del Sol, observem el cel des d'una posició en constant moviment a l'espai. En conseqüència, s'observa un cert efecte de <firstterm
>paral·laxi anual</firstterm
>, en la que les posicions dels objectes propers aparenten un <quote
>balandreig</quote
> provocat pel nostre moviment al voltant del Sol. Açò fa que succeisca, però les distàncies per a les estreles més properes són tan grans que necessitareu fer acurades observacions amb un telescopi per a detectar-la<footnote
><para
>Els astrònoms de la Grècia antiga tenien coneixement sobre la paral·laxi; ja que ells no podien observar una paral·laxi anual en les posicions de les estreles, i per açò arribaren a la conclusió que la Terra podria no estar en moviment al voltant del Sol. Del que no s'adonaren fou que les estreles estan milions de vegades més llunyanes que el Sol, de manera l'efecte de la paral·laxi és impossible de considerar a simple vista.</para
></footnote
>. </para>
 <para
>Els telescopis moderns permeten als astrònoms utilitzar la paral·laxi anual per a mesurar la distància a les estreles més properes, utilitzant la triangulació. L'astrònom mesura acuradament la posició de l'estrela en dues dates, en un interval de sis mesos. Com més propera estiga l'estrela del Sol, major serà l'aparença de desplaçament en la seua posició entre les dues dates. </para>
 <para
>Durant el període de sis mesos, la Terra es mou al llarg de la meitat de la seua òrbita al voltant del Sol, en este temps la seua posició canvia 2 <firstterm
>unitats astronòmiques</firstterm
> (el que abreujat seria UA; 1 UA és la distància entre la Terra i el Sol, aproximadament 150 milions de quilòmetres). Esta sembla una distància enorme, però fins i tot l'estrela més propera al Sol (Alfa Centauri) està a uns 40 <emphasis
>bilions</emphasis
> de quilòmetres de distància. En conseqüència, la paral·laxi anual és molt xicoteta, típicament més xicoteta que un <firstterm
>segon d'arc</firstterm
>, el qual tan sols és 1/3.600 d'un grau. Una unitat de distància que resulta còmoda per a les estreles properes és el <firstterm
>parsec</firstterm
>, el qual significa <quote
>segon d'arc de paral·laxi</quote
>. Un parsec és la distància a la qual estaria una estrela si és observada amb un angle de paral·laxi d'un segon d'arc. El qual equival a 3,26 anys llum o 31 bilions de quilòmetres<footnote
><para
>Els astrònoms preferisquen esta unitat, i per açò s'han definit els <quote
>kiloparsecs</quote
> per a mesurar distàncies a escala galàctica i els <quote
>megaparsecs</quote
> per a mesurar distàncies intergalàctiques, fins i tot estes distàncies són massa grans per a poder observar una paral·laxi. Per a determinar estes distàncies són necessaris altres mètodes.</para
></footnote
>. </para>
</sect1>
