<sect1 id="ai-magnitude">
<sect1info>
<author
><firstname
>Girish</firstname
> <surname
>V</surname
> </author>
</sect1info>
<title
>Escala de magnitud</title>
<indexterm
><primary
>Escala de magnitud</primary
><seealso
>Flux</seealso
> <seealso
>Colors i temperatures de les estreles</seealso
> </indexterm>
<para
>Fa 2500 anys, l'antic astrònom grec Hipparchus va classificar la brillantor de les estreles visibles en el cel en una escala de l'1 fins al 6. A les estreles més brillants les anomenà de <quote
>primera magnitud</quote
> i a les més febles que va poder vore de <quote
>sexta magnitud</quote
>. Increïblement, dos mil·lennis i mig més tard, l'esquema de classificació d'Hipparchus segueix sent emprat pels astrònoms, encara que des de llavors ha estat modernitzat i quantificat.</para>
<note
><para
>L'escala de magnitud va al revés del qual es podria esperar: Les estreles més brillants tenen magnituds més <emphasis
>xicotetes</emphasis
> que les més febles. </para>
</note>
<para
>L'escala de magnitud moderna és una mesura quantitativa del <firstterm
>flux</firstterm
> de llum que arriba des d'una estrela, mitjançant una escala logarítmica: </para
><para
>m = m<subscript
>0</subscript
> - 2,5 log (F / F<subscript
>0</subscript
>) </para
><para
>Si no enteneu les matemàtiques, esta fórmula tan sols diu que la magnitud d'una certa estrela (m) és diferent de la d'alguna estrela estàndard (m<subscript
>0</subscript
>) per 2,5 vegades el logaritme de la seua proporció de flux. El factor 2,5*log significa que si la proporció de flux és 100, la diferència en magnituds serà de 5. Així doncs, una estrela de sexta magnitud és 100 vegades més feble que una de primera magnitud. El motiu pel qual la simple classificació d'Hipparchus es tradueix a una funció relativament complexa és que l'ull humà respon logarítmicament a la llum. </para
><para
>S'utilitza una varietat d'escales de magnitud, cadascuna de les quals serveix per a una finalitat diferent. La més comuna és l'escala de magnitud aparent; açò és, la mesura de la brillantor de les estreles (i altres objectes) segons l'ull humà. L'escala de magnitud aparent defineix que l'estrela Vega té una magnitud de 0,0 i selecciona magnituds a tots els altres objectes utilitzant l'anterior equació i una mesura de la proporció de flux de cada objecte respecte a Vega. </para
><para
>Açò dificulta entendre a les estreles utilitzant únicament les magnituds aparents. Imagineu dues estreles en el cel amb una magnitud aparent similar, és a dir, que aparenten ser igual de brillants. És impossible saber, a simple vista, si tenen la mateixa lluminositat <emphasis
>intrínseca</emphasis
>; és possible que una de les estreles siga intrínsecament més brillant, però que estiga més llunyana. Si es coneguera la distància a les estreles (mireu l'article sobre la <link linkend="ai-parallax"
>paral·laxi</link
>), es podria tindre en compte i seleccionar <firstterm
>magnituds absolutes</firstterm
> que reflectirien la seua lluminositat intrínseca verdadera. La magnitud absoluta defineix quina magnitud aparent tindria l'estrela si fos observada des d'una distància de 10 parsecs (1 parsec equival a 3,26 anys llum o 3,1 x 10<superscript
>18</superscript
> cm). La magnitud absoluta (M) es pot determinar a partir de la magnitud aparent (m) i la distància en parsecs (d), utilitzant la fórmula: </para
><para
>M = m + 5 - 5 * log(d) (cal tindre en compte que M=m quan d=10). </para
><para
>L'escala moderna de magnituds no està basada en l'ull humà, està basada en plaques fotogràfiques i fotòmetres fotoelèctrics. Amb telescopis podem vore objectes molt més febles dels que podia vore Hipparchus a simple vista, així que l'escala de magnituds s'ha anat estenent més enllà de la sexta magnitud. De fet, el telescopi espacial Hubble pot captar estreles quasi tan febles com les de magnitud 30, les quals són un <emphasis
>bilió</emphasis
> de vegades més febles que Vega. </para
><para
>Una nota final: La magnitud normalment es mesura a través d'un filtre de color d'algun tipus i estes magnituds s'identifiquen per mitjà de la descripció del filtre (&ead;, m<subscript
>V</subscript
> és la magnitud a través d'un filtre <quote
>visual</quote
>, el qual és verdós; m<subscript
>B</subscript
> és la magnitud a través d'un filtre blau; m<subscript
>pg</subscript
> és una magnitud mesurada gràcies a una placa fotogràfica, &etc;). </para>
</sect1>
