Съоръжението за зони в Solaris осигурява изолирана среда за стартиране на приложения. Процесите, работещи в дадена зона, се предотвратяват от наблюдение или намеса в друга дейност в системата. Достъпът до други процеси, мрежови интерфейси, файлови системи, устройства и междупроцесови комуникационни съоръжения е ограничен, за да се предотврати взаимодействието между процесите в различни зони.

Зоните предоставят отличен начин за създаване на виртуални системи, до които хората могат да получат пълен корен достъп, без да се нарушава целостта на реалната система или други зони. Те могат също да бъдат използвани за разделяне на една мощна система на множество виртуални сървъри, например, за да се стартират тестови и производствени среди.

Всяка зона има своя основна директория, до която процесите, изпълнявани в зоната, са ограничени. Това е подобно на стандартното Unix chroot съоръжение, но далеч по-просто да се настрои, тъй като всички необходими системни библиотеки и директории на програмата се свързват в зоната автоматично при създаването му.

Виртуалните мрежови интерфейси могат да бъдат присвоени на зони, за да им се предоставят собствени IP адреси, така че различни сървъри да могат да се изпълняват в различни зони, точно както биха могли да бъдат на множество физически системи.

Този модул ви позволява да създавате зони, да ги стартирате и рестартирате независимо от основната операционна система и да управлявате техните мрежови интерфейси, директории за пакети, файлови системи и други атрибути.