פרויקטים מספקים דרך לאכוף מגבלות על שימוש במשאבים עבור משתמשים וקבוצות שונות. ניתן להשתמש בהם כדי להגביל את מספר הקבצים שתהליך יכול לפתוח, זהו גודל קובץ מקסימלי, שימוש במעבד, הקצאת זיכרון ועוד.

כל תהליך ומשתמש שייך לפרויקט אחד או יותר. הפרויקטים הראשוניים של המשתמש נקבעים בזמן ההתחברות, והם יהיו `כברירת מחדל` או הפרויקט שנקבע בחלק תכונות המשתמש במודול זה. משתמשים יכולים לעבור לפרויקטים שונים באמצעות הפקודה `newtask` .

לכל פרויקט יש רשימת משתמשים וקבוצות שמורשים לגשת אליו, למשל על ידי מעבר אליו באמצעות הפקודה `newtask` . רק בגלל שמשתמש הוא חבר בפרויקט זה לא בהכרח אומר שהוא ישתייך אליו אוטומטית בזמן ההתחברות למרות זאת - יש להגדיר זאת בחלק התכונות למשתמש .

התכונות החשובות ביותר של פרויקט הן מגבלות המשאבים החלות על המשתמשים החברים בו. לכל אחת מהן התכונות הבאות:

משאב
  המשאב בו הוא שולט, כגון `process.max-file-` deskriptor עבור גודל הקובץ היצירתי המרבי, או `process.max-` cpu- `זמן` למשך זמן המעבד שתהליך יכול לצרוך.
סוג המשאבים
  קובע מי יכול לשנות את מגבלת המשאב הזו, וכמעט תמיד מוגדר ל- Privileged . תכונה זו היא אופציונלית - אם בחרו ב <אין> הגבלה הגלובלית של המערכת עבור המשאב תחול במקום זאת. המשמעות של האפשרויות האחרות היא:
  - Privileged - ניתן לשנות רק על ידי מתקשרים בעלי הרשאות (סופר-על).
  - מערכת - קבוע למשך מופע מערכת ההפעלה.
  - בסיסי - ניתן לשנות על ידי הבעלים של תהליך השיחות.
גבול עליון
  המגבלה העליונה בשימוש שמותר לתהליך לצרוך לפני שהפעולה מופעלת. זה מוזמן בתים, שניות או מספר שרשורים, תלוי בסוג המשאב.
פעולה לאחר חריגה
  קובע מה קורה לתהליך החורג מהמגבלה. בדרך כלל זה מוגדר כ- Deny , שפשוט גורם לשיחת המערכת שניסתה לעבור את הגבול להיכשל. עם זאת, האפשרויות לשליחת אות לתהליך הפוגע עשויות גם להיות שימושי.