Zonerna i Solaris ger en isolerad miljö för att köra applikationer. Processer som körs i en zon förhindras från att övervaka eller störa annan aktivitet i systemet. Tillgång till andra processer, nätverksgränssnitt, filsystem, enheter och kommunikationsanläggningar mellan processer är begränsade för att förhindra interaktion mellan processer i olika zoner.

Zoner tillhandahåller ett utmärkt sätt att skapa virtuella system som människor kan få full rootåtkomst utan att kompromissa med det verkliga systemets eller andra zoner. De kan också användas för att dela upp ett enda kraftfullt system i flera virtuella servrar, till exempel för att köra test- och produktionsapplikationsmiljöer.

Varje zon har sin egen rotkatalog till vilken processer som körs i zonen är begränsade. Detta liknar den vanliga Unix chroot-anläggningen, men mycket enklare att konfigurera eftersom alla nödvändiga systembibliotek och programkataloger kopplas automatiskt till zonen när den skapas.

Virtuella nätverksgränssnitt kan tilldelas zoner för att ge dem sina egna IP-adresser, så att olika servrar kan köras i olika zoner precis som de kan vara på flera fysiska system.

Denna modul låter dig skapa zoner, starta om och starta om dem oberoende av huvudoperativsystemet och hantera deras nätverksgränssnitt, paketkataloger, filsystem och andra attribut.