Область зон у Solaris забезпечує ізольоване середовище для запуску програм. Процеси, що працюють в зоні, не дозволяють контролювати або втручатися в інші дії в системі. Доступ до інших процесів, мережевих інтерфейсів, файлових систем, пристроїв та засобів міжпроцесорного зв’язку обмежений для запобігання взаємодії між процесами в різних зонах.

Зони забезпечують чудовий спосіб створення віртуальних систем, до яких людям можна отримати повний кореневий доступ, не порушуючи цілісності реальної системи чи інших зон. Вони також можуть бути використані для розділення єдиної потужної системи на декілька віртуальних серверів, наприклад, для запуску тестування та виробничого середовища.

Кожна зона має свій кореневий каталог, до якого обмежуються процеси, що працюють у зоні. Це схоже на стандартний інструмент Chroot Unix, але набагато простіше налаштувати, оскільки всі необхідні системні бібліотеки та каталоги програм підключаються до зони автоматично при її створенні.

Віртуальні мережеві інтерфейси можуть бути призначені зонам, щоб надати їм власні IP-адреси, так що різні сервери можуть працювати в різних зонах так само, як вони могли бути в декількох фізичних системах.

Цей модуль дозволяє створювати зони, завантажувати їх та перезавантажувати їх незалежно від основної операційної системи та керувати їх мережевими інтерфейсами, каталогами пакунків, файловими системами та іншими атрибутами.