% Linux Installation and Getting Started    -*- TeX -*-
% hardware.tex
% Copyright (c) 1992-1994 by Matt Welsh <mdw@metalab.unc.edu>
%
% This file is freely redistributable, but you must preserve this copyright 
% notice on all copies, and it must be distributed only as part of "Linux 
% Installation and Getting Started". This file's use is covered by the 
% copyright for the entire document, in the file "copyright.tex".
%
% Copyright (c) 1998 by Specialized Systems Consultants Inc. 
% <ligs@ssc.com>

\section{Strojne potrebe}
%\markboth{Uvod v Linux}{Strojne potrebe}
\namedlabel{sec-intro-hardware}{Strojne potrebe}

Zdaj morate biti že prepričani, kako čudovit sistem je Linux in kako
sijajne stvari lahko stori za vas.  Vendar se morate, preden odhitite
in namestite Linux, zavedati njegovih strojnih potreb in omejitev.

Zavedajte se, da Linux razvijajo uporabniki.  To večinoma pomeni, da
je v Linuxu podprta strojna oprema, do katere imajo dostop uporabniki
in razvijalci.  Izkaže se, da je podprta večina najbolj priljubljene
strojne opreme in perifernih enot za osebne računalnike.  Linux
podpira več strojne opreme kot nekatere komercialne izvedbe Unixa.
Vendar nekatere skrivnostne naprave še niso podprte.

Druga pomanjkljivost podpore strojne opreme v Linuxu je, da veliko
podjetij ohranja svoje strojne vmesnike kot svojo last.  Prostovoljni
razvijalci Linuxa ne morejo napisati gonilnikov za naprave, saj
proizvajalec ne objavi tehničnih podrobnosti širši javnosti.  Tudi če
bi razvijalci Linuxa lahko razvili gonilnike za lastniške naprave, bi
bili ti last podjetij, ki si lastijo vmesnike naprav, kar je v
nasprotju z GPL.  Izdelovalci, ki vzdržujejo lastniške vmesnike,
napišejo svoje lastne gonilnike za operacijske sistem kot sta MS-DOS
in Microsoft Windows.  Uporabnikom in ostalim razvijalcem ni treba
nikoli vedeti podrobnosti vmesnika.

V nekaterih primerih so programerji Linuxa poskušali napisati hekerske
gonilnike naprave na podlagi svojih domnev o vmesniku.  V drugih
primerih razvijalci sodelujejo z izdelovalci naprav in z različnimi
stopnjami uspeha poskušajo dobiti podatke o vmesniku naprave.

V naslednjih razdelkih bomo poskušali povzeti strojne potrebe za
Linux.  Bolj popoln spisek podprte strojne opreme vsebuje spis Linux
Hardware HOWTO (glejte razdelek~\ref{sec-intro-sources}).

\blackdiamond \textbf{Opozorilo:} Večina podpore strojne opreme
za Linux je na razvojni stopnji.  Nekatere distribucije lahko
podpirajo eksperimentalne funkcije ali pa tudi ne.  Ta razdelek
našteva strojno opremo, ki je podprta že nekaj časa in je dokazano
stabilna.  Če ste v dvomih, preverite dokumentacijo vaše distribucije
Linuxa.  Glejte razdelek~\ref{sec-install-distrib} za več informacij o
distribucijah Linuxa.

Linux je poleg na sistemih Intel 80x86 dostopen še na mnogih drugih
platformah.  Te vključujejo računalnike Macintosh, Amiga, Sun
SparcStation in sisteme s procesorji Digital Equipment Corporation
Alpha.  V tej knjigi se bomo osredotočili le na vrtiček procesorjev
Intel 80386, 80486, Pentium ter klonov proizvajalcev, kot so AMD,
Cyrix in IBM.

\subparagraph*{Matična plošča in procesorske zahteve}
Linux trenutno podpira sisteme s centralnimi procesnimi enotami (CPU)
Intel 80386, 80486 ali Pentium, vključno z variantami, kot so 80386SX,
80486SX, 80486DX, 80486DX2, Pentium Pro, Pentium II in Celeron.  Z
Linuxom delujejo tudi ne-Intelovi kloni.  Linux je prenesen tudi na
računalnike DEC Alpha in Apple PowerMac \ldots

Če imate 80386 ali 80486SX, boste morda želeli uporabljati matematični
koprocesor (FPU), čeprav ta ni potreben.  Jedro Linuxa lahko izvaja
emulacijo FPU, če stroj nima koprocesorja.  Podprti so vsi standardni
dodatni čipi FPU, vključno z IIT, Cyrix FasMath in Intel.

Mnogo pogostih matičnih plošč v PC-jih je zasnovanih na vodilu PCI,
toda ponujajo tudi priključke ISA.  Linux podpira to konfiguracijo kot
tudi sisteme z vodili EISA in VESA.  Vodilo proizvajalca IBM
MicroChannel (MCA), najde se ga v večini sistemov IBM PS/2, je znatno
drugačno in podpora zanj je bila dodana šele pred kratkim.

\subparagraph*{Pomnilniške potrebe}
Linux v primerjavi z drugimi enako zmogljivimi operacijskimi sistemi
potrebuje zelo malo pomnilnika.  Imeti morate vsaj 4 megabajte RAM-a,
močno pa priporočamo 16 megabajtov.  Več kot imate pomnilnika,
hitrejši sistem boste poganjali.  Nekatere distribucije potrebujejo
več RAM-a za namestitev.

Linux podpira celotni 32-bitni naslovni prostor procesorja.  Z drugimi
besedami, samodejno uporablja ves vaš RAM.

Linux bo tekel tudi na zgolj 4 megabajtih RAM-a, vključno s
poslasticami, kot sta X~Window System in Emacs.  Vendar je večja
količina pomnilnika pomembnejša od hitrosti procesorja.  Za splošno
uporabo bo 16 megabajtov dovolj, za sisteme z veliko uporabniško
obremenitvijo pa bo morda potrebno 32 megabajtov ali več.

Večina uporabnikov Linuxa določi del njihovega trdega diska kot
izmenjalni prostor (angl.\ swap space), ki se uporablja kot
\textbf{navidezni RAM}.  Kljub temu, da ima vaš stroj več kot
16 megabajtov fizičnega RAM-a, boste morda vseeno želeli uporabljati
izmenjalno področje.  To ni nadomestilo za fizični RAM, a omogoča
vašemu sistemu poganjanje večjih aplikacij z izmenjavanjem delov kode
na disk.  Kolikšen del diska naj bi namenili za izmenjalni prostor, je
odvisno od mnogih dejavnikov; k temu vprašanju se bomo vrnili v
poglavju~\ref{chap-install-num}.


\subparagraph*{Podprti krmilniki trdih diskov}
Linux je mogoče poganjati tudi z diskete ali pri nekaterih
distribucijah z >>živega<< sistema na CD-ROM-u, a za dobro odzivnost
boste potrebovali trdi disk.  Linux lahko sobiva z drugimi
operacijskimi sistemi -- potrebuje le eno ali več particij na disku.

Linux podpira vse krmilnike IDE in EIDE kot tudi starejše krmilnike
MFM in RLL.  Podprta je tudi večina krmilnikov ESDI, a ne vsi.
Splošno pravilo za krmilnik trdega diska ne-SCSI in disketni krmilnik
je, da morate biti sposobni do diska dostopati v Linuxu, če lahko do
njega dostopate v MS-DOS-u ali drugem operacijskem sistemu.

Linux podpira tudi vrsto priljubljenih krmilnikov diskov SCSI.  Ta
seznam vključuje večino kartic Adaptec in Buslogic kot tudi kartice z
naborom čipov NCR.

\subparagraph*{Prostorske potrebe na trdem disku}
Za namestitev Linuxa boste seveda potrebovali določeno količino
prostega prostora na vašem trdem disku.  Linux lahko podpira več kot
en trdi disk na istem stroju; prostor za Linux lahko določite tudi na
več diskih, če je to potrebno.

Količina porabljenega prostora na trdem disku je odvisna od vaših
potreb in programske opreme, ki jo nameščate.  Linux je relativno
majhen glede na druge izvedbe Unixa.  Sistem lahko poganjate že na 20
megabajtih diskovnega prostora.  Vendar boste za razširitve in večje
pakete, kot je X, potrebovali več prostora.  Če nameravate dovoliti
uporabo stroja več kot eni osebi, boste morali dodeliti prostor za
njihove datoteke.  Stvarne potrebe po prostoru se gibljejo od 200
megabajtov do enega gigabajta ali več.

Verjetno boste želeli določiti diskovni prostor za navidezni
pomnilnik.  Nameščanje in uporabo izmenjalnega prostora bomo obdelali
v poglavju~\ref{chap-install-num}.

Z vsako distribucijo Linuxa pride literatura, ki vam pomaga umeriti
natančno količino prostora za namestitev vašega programja.  Glejte
navodila, ki so priložena vaši distribuciji ali ustrezen razdelek o
namestitvi v poglavju~\ref{chap-install-num}.

\subparagraph*{Podprti monitorji in grafične kartice}
Linux v privzetem tekstovnem vmesniku podpira standardne kartice
Hercules, CGA, EGA, VGA, monokromatsko IBM, Super VGA in veliko
grafičnih pospeševalnikov in monitorjev.  V splošnem, če grafična
kartica in monitor delujeta v operacijskem sistemu, kot je MS-DOS, bi
ta kombinacija morala v redu delovati tudi v Linuxu.  Vendar se pri
originalnih karticah IBM CGA (se jih kdo še spomni?)  v Linuxu
pojavlja >>sneg<<, česar ni prijetno gledati.

Grafična okolja, kot je X, imajo svoje potrebe po strojni videoopremi.
Namesto da bi jih tukaj naštevali, bomo prenesli to razpravo v
razdelek~\ref{sec-xwindows-reqs}.  Podprte so priljubljene grafične
kartice in redno se pojavlja podpora za nove.

\subparagraph*{Različna strojna oprema}
Morda imate tudi naprave, kot so pogon CD-ROM, miška ali zvočna
kartica in vas zanima, ali je ta strojna oprema podprta v Linuxu.

\subparagraph*{Miške in druge kazalne naprave}
Tipično se miška uporablja le v grafičnih okoljih, na primer v~X.
Vendar mnogo aplikacij za Linux, ki niso povezane z grafičnim okoljem,
tudi dovoljuje uporabo miške.

Linux podpira standardne miške na zaporednih vratih, kot so miške
Logitech, serije MM, Mouseman, Microsoft (2-gumbna) in Mouse Systems
(3-gumbna).  Linux podpira tudi miške Microsoft, Logitech in ATIXL, ki
se priključijo na vodilo, in vmesnik miške za PS/2.

Tudi kazalne naprave, ki emulirajo miško, kot so sledilne krogle
in dotikalne plošče, % (?) touchpads
bi morale delovati.

\subparagraph*{Pogoni CD-ROM}
Veliko pogostih pogonov CD-ROM se priključi na standardni vmesnik IDE.
Drug pogosti vmesnik za CD-ROM-e je SCSI.  Podpora SCSI vključuje več
logičnih enot na napravo, zato lahko uporabljate >>jukeboxe<<
CD-ROM-ov.  Dodatno je podprtih nekaj lastniških vmesnikov, kot so NEC
CDR-74, Sony CDU-541 in CDU-31a, Texel DM-3024 in Mitsumi.

Linux podpira standardni datotečni sistem ISO 9660 za CD-ROM-e in
razširitve datotečnega sistema High Sierra.

\subparagraph*{Tračne enote}
Vse tračne enote SCSI, vključno s četrt-palčno, DAT in 8MM, so
podprte, če je podprt krmilnik SCSI.  Naprave, ki se povezujejo na
disketni krmilnik, kot so disketni tračni pogoni, so tudi podprti,
prav tako tudi nekateri drugi vmesniki, na primer QIC-02.

\subparagraph*{Tiskalniki}
Linux podpira poln nabor tiskalnikov, dostopnih prek vzporednih vrat.
Če lahko MS-DOS ali kakšen drug sistem dostopa do vašega tiskalnika
na vzporednih vratih, lahko dostopa tudi Linux.  Tiskalniško programje
za Linux vključuje standardna programa Unixa \texttt{lp} in
\texttt{lpr}.  To programje vam omogoča tudi tiskanje prek omrežja, če
ga imate.  Linux vključuje programje, ki omogoča večini tiskalnikov
izpis datotek v obliki PostScript.

\subparagraph*{Modemi}
Kot pri tiskalnikih, podpira Linux tudi poln nabor modemov na
zaporednih vratih, notranjih in zunanjih.  Za Linux je dostopen
dobršen del telekomunikacijske programske opreme, vključno s programi
Kermit, \texttt{pcomm}, \texttt{minicom} in \texttt{seyon}.  Če je vaš
modem dostopen iz drugega operacijskega sistema na istem stroju, bi
morali do njega dostopati brez težav tudi v Linuxu.

\subparagraph*{Omrežne kartice}
Mnoge popularne kartice Ethernet in adapterji LAN so podprti tudi v
Linuxu.  Linux podpira tudi nekatere kartice FDDI, >>frame relay<< in
>>token ring<<, in vse kartice Arcnet.  Seznam podprtih omrežnih
kartic je vključen v izvorno kodo jedra vaše distribucije.
